New York City, 1870'erne
Jaså.
Jeg troede ikke, familien Mingott ville have vovet det.
Vise hende frem til operaen, og lade hende sidde ved siden af May Welland.
Det er meget mærkværdigt.
Hun har haft et meget mærkværdigt liv.
Mon de også tager hende med til ballet?
Hvis de gør, bliver der ikke snakket om ret meget andet.
Godaften, fru Welland. Godaften, May.
Newland, kender du min niece, grevinde Olenska?
Grevinde.
Jeg håber, du har fortalt madame Olenska det.
Hvad?
At vi er forlovede.
Jeg ønsker, at alle skal vide det.
Lad mig annoncere det til ballet i aften.
Hvis du kan overtale mor.
Men hvorfor lave om på noget, som allerede er afgjort?
Du kan selv fortælle min kusine det. Hun kan godt huske dig.
Jeg kan huske, vi legede sammen. Alt dette minder mig om dengang.
Jeg husker alle her på samme måde: i knæbukser og mamelukker.
De var forfærdelig. De kyssede mig engang bag en dør.
Men det var Deres fætter Vandie, som aldrig så til min side...
jeg var forelsket i.
- De har været væk længe. - I århundreder.
Så længe at jeg er sikker på, jeg er død og begravet, og dette er himlen.
Alt gentog sig, som det gjorde dengang...
på nøjagtig den samme måde.
Fru Julius Beaufort kom som sædvanlig uden sin ægtefælle...
lige før den vigtigste arie begyndte...
og tradition tro rejste hun sig og forsvandt i slutningen af tredje akt.
Da vidste New York at en halv time senere...
ville familien Beauforts årlige operabal begynde.
Hestevogne ventede udenfor under hele forestillingen.
Det var almindelig kendt, men aldrig erkendt, i New York...
at amerikanere vil hurtigere væk fra underholdning...
end de vil til den.
Familien Beauforts hus var et af de få i New York, der havde en balsal.
Denne sal, som henlå i mørke 364 dage om året...
kompenserede for enhver beklagelig hændelse i familien Beauforts fortid.
Regina Beaufort kom fra en gammel familie fra South Carolina...
men hendes mand, Julius, som gik for at være englænder...
var kendt for sin udsvævende livsstil, sine spydige bemærkninger...
og sin tvivlsomme herkomst.
Hans ægteskab sikrede ham social status, men ikke nødvendigvis respekt.
Newland Archer havde ikke gjort holdt i sin klub, som unge mænd normalt gjorde...
men han kom direkte til familien Beauforts bal.
Han ville annoncere sin forlovelse...
for at lede snakken væk fra grevinden...
og vise sin fulde støtte for May og hendes familie.
Familien Beauforts hus var blevet indrettet med en vis overlegenhed.
I stedet for at klemme sig gennem en smal gang for at komme frem til balsalen...
passerede man højtideligt gennem fine stuer beklædt med smukke malerier.
Men først når man faktisk gik gennem den dybrøde stue...
så man Le Printemps, det meget omtalte nøgenmaleri af Bouguereau...
som Beaufort havde været dristig nok til at hænge, så man ikke kunne undgå at se det.
- Godaften. - Godaften, hr. Archer.
Archer nød disse udfordringer mod de konventionelle regler.
Privat satte han spørgsmål ved konformitet...
men offentligt gik han ind for familie og traditioner.
Denne verden var grundlagt på en så hårfin balance...
at et vindpust kunne få den til at vakle.
Alt i alt morede Archer sig over sine ligemænds høflige hykleri.
Han misundte dem måske endda.
Lawrence Lefferts, for eksempel, var New Yorks største autoritet...
når det gjaldt social sømmelighed.
Og hans mening om fine dansesko i forhold til klassiske lædersko...
blev aldrig draget i tvivl.
Hans evner som levemand var ubestridelige.
Gamle hr. Sillerton Jackson var lige så stor en autoritet med hensyn til familie...
som Lawrence Lefferts var med hensyn til social sømmelighed.
Den fæle og melankolske historie om grevinde Olenskas europæiske ægteskab...
var en skjult skat, som han skyndte sig at grave frem.
Han havde et helt register med de skandaler...
og mysterier, som havde ulmet under den fine overklasses uanfægtede overflade...
de sidste 50 år.
Julius Beauforts hemmelighed var hans nonchalante opførsel.
Han kunne komme for sent til sin egen fest, som om han var en tilfældig gæst...
og måske gå tidligt for at begive sig til en mere beskeden...
men bekvemmelige bolig i East Thirties-kvarteret.
Beaufort var en frygtløs forretningsmand, men i personlige anliggender...
var han helt igennem formastelig.
Archers forlovede var uskyldig i alle disse intriger og meget andet.
For Archer var May Welland symbol på alt det bedste i deres verden...
alt det han ærede, og hun knyttede ham til den.
Jeg har fortalt alle mine venner det, som du bad mig om.
Jeg kunne ikke vente. Bare det ikke havde været her ved ballet.
Selv her er vi alene, er vi ikke?
Det værste er, at jeg vil kysse dig, men jeg kan ikke.
Newland.
- Har du fortalt det til Ellen, som jeg sagde? - Nej, jeg har ikke haft mulighed for det.
Hun er min kusine, Newland. Hvis andre ved det, før hun gør...
Hun har været væk så længe.
- Hun er meget følsom... - Jeg siger det, men jeg har ikke set hende.
Hun bestemte sig for ikke at komme i sidste øjeblik.
I sidste øjeblik?
Hun var bange for, at hendes kjole ikke var fin nok.
Vi syntes alle, den var fin, men hun bad min tante om at blive kørt hjem.
Jaså.
Den er meget smuk.
Du er meget rundhåndet.
Da jeg var ung, var det nok med en kamé med perleudsmykning.
Men det er hånden, der fremhæver ringen, ikke sandt, min kære hr. Archer?
Det er den nye indfatning. Den fremhæver stenen så smukt.
Men den ser lidt bar ud set med gammeldags øjne.
Jeg håber ikke, du mener mine, min kære? Jeg kan lide alt, der er nyt.
Jeg fik lavet en skulptur af mine hænder i Paris af den store Roche.
Han burde også lave en af Mays hænder. Vis mig den, min pige.
Hendes hånd er så hærdet.
Det er disse moderne sportsgrene, der gør det.
Men huden er hvid.
Og hvornår skal brylluppet stå?
Så snart så muligt, hvis bare De vil bakke mig op, fru Mingott.
De skal lære hinanden lidt bedre at kende, mor.
Kende hinanden?
Alle i New York har altid kendt alle.
Vent ikke, til den først gnist er forsvundet. De bør giftes før fastetiden.
Jeg kunne få lungebetændelse, og jeg vil servere morgenmad på bryllupsdagen.
Sikke et sødt tilbud.
Selvom hun ikke var Mays bedstemor...
var fru Manson Mingott alligevel den første, som de aflagde...
det obligatoriske trolovelses-visit hos.
Hun var ikke kun familieoverhovedet i denne verden...
hun var stort set denne verdens enkehertuginde.
Hun havde mange slægtninge i New York...
og hun kendte alle de andre gennem ægteskab eller omdømme.
Selvom normen var at bo i rødstensvillaer, boede hun med myndighed...
i et stort hus med kontroversielle lyse, flødefarvede sten...
i en utilgængelig naturhave tæt ved Central Park.
Hendes store krop havde for længe siden gjort det umuligt...
for hende at gå op og ned ad trapperne.
Så med hendes karakteristiske uafhængighed...
havde hun installeret sig i husets underetage.
Fra stuen kunne man ganske uventet kigge direkte ind i hendes soveværelse.
Hendes besøgende var chokerede og fascinerede over dette arrangement...
som mindede om scener i franske romaner.
Kvinder med elskere levede således i den slemme gamle verden.
Men hvis fru Mingott ville have haft en elsker...
havde denne frygtløse kvinde så sandelig haft en.
Hun glædede sig ganske simpelt over livet og over at se lidenskab...
og over ivrigt at fremskynde foreningen mellem Newland Archer...
og hendes barnebarn, May.
Med dem ville to af New Yorks bedste familier nå til en betydningsfuld forening.
- Farvel, mor. - Farvel, Augusta.
- Ellen. - De damer.
- Archer. - Beaufort.
Dette er en sjælden fornøjelse.
- Unødvendig sjælden, vil jeg sige. - Bonjour, grand-mère.
Jeg mødte grevinde Ellen i Madison Square.
Hun var så sød at lade mig følge med hende.
Dette hus bliver mere livligt, når hun nu er her.
- Tak. - Tag den stol.
- Denne? - Jeg vil have en god gang sladder.
De ved selvfølgelig alt om May og mig.
Hun skældte ud, fordi jeg intet sagde ved operaen.
Selvfølgelig ved jeg det, og det glæder mig.
Det er ikke det første, man fortæller i al offentlighed.
Pas nu på.
Din ring må ikke hænge fast i ærmet.
Farvel, Ellen.
Farvel.
Kom og besøg mig.
Det er forkert af Ellen at blive set på Fifth Avenue...
med Julius Beaufort i myldretiden...
dagen efter, hun er kommet.
Hans opførsel er så skamløs, at selv hans kone må vide besked med Annie Ring.
Sillerton Jackson nød sine hyppige besøg hos familien Archer...
mere, end han nød selve middagen.
Newland Archers mor og hans søster Janey var begge tilbageholdende kvinder...
og undgik bevidst selskabslivet.
Men de ville gerne holdes underrettede, og de regnede med deres ungkarleven.
Visse nuancer forbigår Beaufort.
Det er klart. Beaufort er en vulgær mand.
Ingen forretningsnuancer forbigår ham.
Det meste af New York betror ham forretningssager.
Min bedstefar Newland sagde altid til mor:
"Ham Beaufort skal ikke præsenteres for pigerne. "
Han havde i det mindste den fordel at være tilknyttet gentlemen.
Familien Archer og familien Mingott var to af de stærkeste grene...
i New Yorks sammenfiltrede familietræ.
Bedstemor Mingotts familie kunne tilslutte sig Mays traditionalisme...
og tolerere Ellens ukonventionelle opførsel.
Men Archers familie holdt fast i de gamle mønstre.
Hans mor og søster regnede med, at han altid ville sørge for dem.
Han ville altid, som fru Archer forsikrede Mays mor, være deres "sikre højre hånd".
Og vores nye kusine, var hun også til ballet?
Jeg forstår, at familien Mingott vil støtte hende, have hende med til operaen.
Jeg beundrer deres fællesskabsfølelse.
Men hvorfor skulle min søns forlovelse blandes ind i...
den kvindes kommen og gåen.
Ja, men hun var altså ikke med til ballet.
Hun er da i besiddelse af lidt anstændighed.
Hr.?
Gad vide, om hun går med rund hat eller kyse om eftermiddagen.
Hendes kjole til operaen var grim og kedelig.
- Det var passende, at hun ikke tog derhen. - Det var ikke et spørgsmål om passende.
Grevinden mente ikke, at hendes kjole var fin nok.
Stakkels Ellen.
Vi må huske på, hvilken særpræget opvækst hun har haft.
Hvad kan man forvente af en pige, der havde sort satin på...
til sit første bal?
Det er sært, at hun beholdt et grimt navn som Ellen, da hun giftede sig.
Jeg ville have ændret det til Elaine.
Hvorfor?
Det ved jeg ikke. Det lyder mere polsk.
Det lyder mere påfaldende, og det ønsker hun næppe.
Hvorfor skulle hun ikke være påfaldende, hvis hun ønsker det?
Hun havde et forfærdeligt ægteskab, men skal hun gemme sig nu?
Skal hun luske rundt, som om hun skammede sig over sig selv?
Hun har haft et ulykkeligt liv. Det gør hende ikke til et udskud.
Det er sikkert en lignende forklaring, familien Mingott har tænkt sig at give.
Jeg venter ikke på forklaringer, hvis det er dét, De mener.
Jeg har hørt, hun leder efter et hus. Hun har tænkt sig at blive.
Jeg har hørt, hun vil skilles.
Det håberjeg, hun vil.
Hendes ægteskab var tilsyneladende uudholdeligt.
- Men der går også rygter. - Dem harjeg hørt.
Sekretæren.
Han hjalp hende med at komme væk fra hendes mand.
Det siges, at greven nærmest holdt hende fanget.
Greven havde sandelig sin helt egen livsstil.
- Kendte De ham? - Jeg har hørt om ham i Nice.
Pæn, siges det, men...
meget letlevende.
Når han ikke var med kvinder, samlede han på porcelæn.
Han betalte hvad som helst for begge.
Hvad er det, der er så forfærdeligt?
Hvem som helst havde hjulpet grevinden under de omstændigheder...
ligesom sekretæren gjorde.
Han hjalp hende stadig et år senere, for nogen så, at de...
boede sammen i Lausanne.
Boede sammen?
Hvorfor ikke? Hvem andre end hende har ret til at lave om på hendes liv?
Hvorfor skal vi begrave hende levende, fordi hendes mand foretrækker ludere?
Det har ikke noget med sagen at gøre. Grevinden er trods alt her.
Eller mener De en kvinde skal have de samme friheder som en mand?
Det gørjeg vel. Ja, jeg gør.
Grev Olenski har tilsyneladende det samme moderne syn på livet.
Han har vist aldrig gjort noget for at få sin kone tilbage.
Tre dage senere skete det utænkelige.
Fru Manson Mingott sendte invitationer ud for at invitere alle...
til en højtidelig middag.
En sådan begivenhed krævede meget nøje planlægning.
Det rette service skulle i brug.
Der var brug for tre ekstra tjenere, to tallerkener til hver ret...
og en punchbowle i midten.
På invitationen kunne New York læse, at middagen var:
"Til ære for grevinde Olenska. "
Og New York afslog.
"Beklager, kan ikke acceptere. " Og så fra vores egen familie.
De prøver ikke engang at skjule deres følelser over for grevinden.
Det er skamfuldt...
De levede alle sammen i en slags tvetydig verden.
Den egentlige sandhed blev aldrig nævnt, gjort eller endda tænkt...
den var kun repræsenteret af mange tilfældige tegn.
Archer kendte disse tegn.
De var ikke diskrete, og det var heller ikke meningen.
De var mere end simple afvisninger. De var ren og skær udryddelse.
Der var kun én måde, man kunne anke sagen på.
Han ville tale deres sag for familien van der Luyden.
Og alt dette, mener De, er forårsaget af en bevidst indblanding af...
Larry Lefferts. Ja, hr., det erjeg sikker på.
Familien van der Luyden levede ovenover alle byens familier i en slags...
overjordisk sfære.
Archer appellerede til deres yderst fintfølende sans for rangorden...
og han talte lige ud af posen.
Når stakkels Gertrude Lefferts begynder at mistænke sin mand for noget...
begynder Larry at lave afledningsmanøvrer for at vise, hvor moralsk han er.
Det er princippet i det, som jeg ikke bryder mig om.
Jeg mener, at hvis et familiemedlem fra en kendt familie bliver bakket op af familien...
burde det være nok.
Vi mente, at fornærmelsen mod grevinden ikke burde ignoreres uden at have hørt jer.
Så vi holder et lille middagsselskab for vores fætter, hertugen af St. Austrey...
som ankommer med The Russia i næste uge.
Louisa vil sikkert være lige så glad, som jeg er...
hvis grevinde Olenska vil lade os medregne hende blandt vore gæster.
Det var en højtidelig lejlighed.
Men grevinde Olenska ankom ganske sent...
hvilket udviste en ligegyldighed, hun slet ikke var klar over.
Hun gjorde sin entré uden at skynde sig eller føle sig ilde tilpas...
for at møde en imponerende gruppe af New Yorks overklasses spidser.
Grevinde Olenska.
Godaften.
- Det glæder os, De er kommet. - Godaften.
Hertug af St. Austrey, jeg præsenterer grevinde Olenska.
Enchantée.
Trevenna George ll-stellet var fremme.
Også van der Luyden Lowestoft-stellet...
fra East India Company, og også Dagonet Crown Derby-stellet.
Det var en ganske særlig sag at være til middag hos familien van der Luyden.
At være til middag hos dem med en hertug, der var deres fætter...
var nærmest en religiøs højtidelighed.
Når familien van der Luyden ville, kunne de rigtig give en lektion.
Det var ikke almen kutyme i New Yorks fine stuer, at en dame rejste sig...
og gik fra én gentleman over for at tale med en anden.
Men grevinden holdt sig ikke til denne regel.
Fortæl mig om May.
- Kendte De hertugen i forvejen? - Fra Nice.
Vi så ham hver vinter.
Han kan vældig godt lide at spille og kom tit til vores hus.
Han havde det samme sæt tøj på hver aften.
Han mener, det bringer held.
Jeg synes, han er den kedeligste mand, jeg nogensinde har mødt.
Men han ser ud til at være afholdt her.
Ved De, hvad jeg finder mest interessant ved New York?
Ikke alt det med at følge traditionerne blindt, andres traditioner.
Det virker tåbeligt at have opdaget Amerika bare for at skabe...
en kopi af et andet land.
Tror De, Christoffer Columbus gjorde sig så megen umage...
bare for at gå til operaen med Larry Lefferts?
Jeg tror, at hvis han havde vidst, at Lefferts var her...
så havde Santa Maria aldrig lettet anker.
Og May? Mener hun det samme, som Dem?
Hvis hun gør, siger hun det aldrig.
Er De meget forelsket i hende?
Så meget som en mand kan være.
Tror De, der er en grænse?
Hvis der er, harjeg ikke fundet den.
C'est bon.
Så er det en sand kærlighedshistorie...
og ikke på nogen måde arrangeret.
Har De glemt, at i vores land tillader vi ikke...
arrangerede bryllupper?
Ja, jeg glemte det. Jeg beklager, jeg...
Sommetider laverjeg den slags fejl.
Jeg kan ikke altid huske, at alt det, der er godt her...
var dårligt, der hvorjeg kom fra.
- Undskyld. - Nej.
Men De er blandt venner her.
Ja, det ved jeg. Det er derfor, jeg kom hjem.
Godaften.
De skal være sammen med May.
Det er en glæde at træffe Dem.
Hun er allerede omringet af så mange rivaler.
Ja.
Så bliv lidt længere her med mig.
Ja.
Hr. Urban Dagonet, må jeg præsentere grevinde Olenska.
- Godaften, min kære. - Godaften.
I morgen. Jeg venter Dem efter kl. 17.00.
I morgen.
Undskyld mig.
Det var sødt af dig at tage dig lidt af madame Olenska...
så uselvisk, min kære Newland. Jeg sagde til Henry, han skulle redde dig.
Jeg tror aldrig, jeg har set May kønnere.
Hertugen synes, hun er den smukkeste kvinde her.
Hr. Archer.
Hvad synes De om dette lille, sære hus?
Jeg synes, det er vidunderligt.
- De har indrettet det yndigt. - Ja.
Nogle af de ting, jeg fik med mig.
Lidt vragrester.
Det er ikke så dystert som familien van der Luydens og...
det er ikke så svært at være alene.
Jeg er sikker på, at mange synes deres hus er dystert...
men jeg har aldrig hørt nogen sige det.
Men sig mig, kan De godt lide at være alene?
Så længe mine venner sørger for, at jeg ikke bliver ensom.
- Jeg ser, De allerede har fundet en plads. - Ja.
- Sæt Dem. - Tak.
Dette er den bedste tid på dagen.
- Synes De ikke? - Jeg var bange for, De havde glemt tiden.
Jeg er sikker på, Beaufort kan gøre sig meget interessant.
Han viste mig nogle huse.
Jeg har fået at vide, at jeg skal flytte.
Selvom denne gade virker helt og aldeles respektabel.
Ja, men den er ikke mondæn.
Mondæn? Er det så vigtigt?
Ja, for folk som ikke har noget vigtigere at tænke på.
Måske harjeg været for uafhængig.
Jeg ønsker bare at føle mig afholdt og sikker.
Tak.
Familien van der Luyden gør altid deres bedste.
Hele New Yorks overklasse var der for dig i går.
Det var så sødt gjort. Sikke et dejligt selskab.
Fløde eller citron?
Citron, tak.
Familien van der Luyden er den mest indflydelsesrige i New Yorks overklasse.
De holder sjældent selskab på grund af Louisas helbred.
Så er det måske grunden.
- Tak. Grunden? - Til deres indflydelse.
De gør dem selv så utilgængelige.
Men De må selvfølgelig fortælle mig det.
Nej, De kan fortælle mig det.
Tak.
Så kan vi måske hjælpe hinanden.
Men jeg har meget mere brug for hjælp.
Der er allerede så mange, der fortæller Dem, hvad De skal gøre.
Jeg tror, de alle samme er lidt sure, fordi jeg vil bo alene.
Men Deres familie kan rådgive Dem, hjælpe Dem på vej.
Er New York sådan en labyrint?
Jeg troede, det var lige frem og tilbage, ligesom Fifth Avenue.
Med alle sidegaderne nummererede og store entydige skilte overalt.
Tingene er entydige, men det er menneskene ikke.
Så må jeg stole på, at De også advarer mig.
De ældre damer beundrer Dem og holder af Dem. De vil hjælpe.
Det ved jeg. Så længe de ikke hører noget ubehageligt.
Er ingen interesseret i sandheden, hr. Archer?
Sand ensomhed er at leve blandt disse rare mennesker...
som kun beder en om at lade som om.
Nej, De må ikke græde.
Madam Olenska...
Ellen...
Er der heller ingen, der græder her? Det er der vel ingen grund til.
Godaften, hr. Archer.
Vi så Dem ikke i morges, og vi vidste ikke, om vi skulle sende...
- frøken Welland de sædvanlige... - Liljekonvaller.
- Det skal være en fast bestilling. - Meget vel, hr.
Og også de gule roser.
- Jeg giver Dem en anden adresse. - Meget vel.
Hr. Newland Archer
Grevinde Olenska - 216 W. 26th St
George.
Hr. Archer, to forskellige bestillinger.
- Bliver de sendt ud med det samme? - Med det samme, hr.
Det er vidunderligt at vågne op med liljekonvaller i mit værelse.
- Det er som at være hos dig. - De kom sent i går.
Tiden løb fra mig.
Men du huskede det alligevel.
Jeg sendte gule roser til din kusine Ellen. Var det korrekt?
Meget korrekt.
Hun nævnte det nu ikke til frokost i dag.
Hun sagde, hun fik nogle smukke orkideer af hr. Beaufort...
og en kurv med nelliker af fætter Henry van der Luyden.
Hun var meget glad for det.
Sender folk ikke blomster i Europa?
- Jeg ved, du synes, det er lang tid. - Meget lang tid.
Chivers var forlovede i halvandet år.
Larry Lefferts og Gertrude var forlovede i to.
Mor forventer, at vi følger skik og brug.
Dine forældre har altid ladet dig bestemme.
Du er næsten 22. Sig til din mor, hvad du vil.
Jeg kan ikke benægte hende det sidste, hun beder mig om som hendes lille pige.
Kan vi ikke bare gøre, som det passer os?
Skal vi løbe bort?
Hvis du gerne vil, så hvorfor ikke?
Du elsker mig virkelig, Newland. Jeg er så lykkelig.
Så hvorfor ikke blive lykkeligere?
Jeg kan ikke blive lykkeligere. Fortalte jeg, at jeg viste ringen til Ellen?
Hun syntes, det var en utrolig smuk indfatning.
Hun sagde, der ikke var noget, der lignede den i Rue de la Paix.
Jeg elsker dig, Newland.
Alt, du gør, er så specielt.
Deres juridiske kyndighed skal bruges til at drøfte en meget ømtålelig sag.
Grevinde Olenska ønsker at skille sig fra sin mand.
Det er blevet antydet, at hun vil gifte sig igen, men det benægter hun.
Taget min...
Undskyld, men min forlovelse taget i betragtning...
var det måske bedre, hvis et andet firmamedlem tog sig af sagen.
Det er præcis på grund af Deres forbindelse til familien og fordi flere...
familiemedlemmer har spurgt efter Dem, at jeg ønsker at drøfte sagen med Dem.
Det er et familieanliggende. Måske er det bedst, at familien ordner denne sag.
De har gjort det klart, hvad de mener. De er helt igennem imod denne skilsmisse.
Men grevinde Olenska insisterer på at få juridisk vejledning.
Men hvad er idéen med en skilsmisse?
Hun er her, han er der.
Hele Atlanterhavet er imellem dem.
Sagen er den, at Olenski har været storsindet.
Han har allerede sendt nogle af pengene tilbage uden at blive bedt om det.
Hun får aldrig mere end det.
Selvom jeg har forstået, at hun ikke tillægger penge nogen betydning.
Alt det taget i betragtning, er det klogest...
at gøre som familien siger.
Det må grevinden vel selv afgøre.
Har De tænkt på konsekvenserne, hvis hun bestemmer sig for at skilles?
- Konsekvenserne for grevinden? - For alle.
Jeg tvivler på, der er grundlag for grevens beskyldninger.
Der vil blive snakket meget om det.
Jeg har hørt snak om grevinden og sekretæren.
- Jeg hørte det, førjeg læste sagsmappen. - Det bliver ganske vist ubehageligt.
Ubehageligt?
Skilsmisser er altid ubehagelige, er De ikke enig i det?
- Naturligvis. - Så kan jeg regne med Dem.
Familien kan regne med Dem.
Vil De bruge Deres indflydelse til at forhindre skilsmissen?
Det kan jeg ikke love. Ikke førjeg har talt med grevinden.
Jeg forstår Dem ikke, hr. Archer.
Vil De gifte Dem ind i en familie med en skandaløs skilsmisse...
hængende over hovedet?
Jeg mener ikke, det har noget med sagen at gøre.
Kan nogen bringe dette til grevinden for mig?
vigtigt at tale med Dem
- Buonasera. - Tak.
Det er en dødsdom ikke at tage imod den invitation.
- Er det så slemt? - Ikke hvis du synes om en langsom død.
Det harjeg slet ikke tænkt på.
Tre dage på Skuytercliff med familien van der Luyden!
Tag din pels og en varmedunk med.
- Er huset så koldt? - Nej, men det er Louisa.
Hr. Archer.
Kom til Delmonico på søndag i stedet. Jeg holder en østersmiddag til ære for dig.
Privat sal, godt selskab, kunstnere, osv.
Meget fristende. Jeg har ikke mødt en eneste kunstner her.
Jeg kender et par malere, jeg kunne præsentere Dem for, hvis jeg må.
Malere? Er der malere i New York?
Tak, men jeg tænkte på sangere, skuespillere, musikere...
dramatiske kunstnere.
Der var altid så mange i min mands hus.
Må jeg skrive i morgen og give besked? Det er for sent at bestemme nu.
- Er det for sent? - Ja.
Forjeg skal snakke forretning med hr. Archer.
Newland, hvis du kan overtale grevinden...
til at skifte mening om søndag, kan du jo også tage med.
Kender De malere? Begår De Dem i de kredse?
Ikke ligefrem.
- Men De holder af malerier? - Utrolig meget.
I Paris eller London gårjeg aldrig glip af en udstilling.
- Jeg prøver at følge med. - Før i tiden gik jeg også meget op i det.
Mit liv var fyldt med sådan nogle ting, men nu vil jeg bare glemme...
mit gamle liv og blive helt amerikaner...
og prøve at være ligesom alle andre.
Jeg tror aldrig, De bliver helt ligesom de andre.
Sig ikke det.
Jeg vil bare glemme mit gamle liv.
Det ved jeg.
Hr. Letterblair fortalte mig det.
Hr. Letterblair?
Ja. Jeg er her, fordi han bad mig om det. Jeg arbejder i advokatfirmaet.
Så De vil ordne det hele for mig?
- Vi kan snakke sammen. Det er så nemt. - Ja, jeg er her for at snakke om det.
Jeg har læst sagsmappen igennem...
og også brevet fra greven.
Det var modbydeligt.
Men hvis han vil modsætte sig skilsmissen, kan han sige ting, som kan...
som kan være ubehagelige for Dem.
Sige dem offentligt, så de kan gøre skade selvom...
Selvom?
Selvom de er ubegrundede.
Hvilken skade kan den slags beskyldninger gøre mig her?
Måske mere skade end noget som helst andet sted.
Vores lovgivning tillader skilsmisse, men det gør vores samfundsskikke ikke.
Aldrig?
Ikke hvis kvinden på nogen måde...
er skyldig i noget.
Hvis hun ved ukonventionel opførsel er blevet genstand...
for...
anstødelige insinuationer og...
Ja, det siger min familie.
Vores familie. De bliver snart min fætter.
Er De enig med dem?
Hvad ville De få ud af det, som kunne kompensere for skandalen?
Min frihed.
Men er De ikke allerede fri?
Det er mit job at få Dem til at se tingene som de...
der holder af Dem, ser dem, alle Deres venner og familie.
Gjorde jeg det ikke klart for Dem, hvordan de dømmer disse sager...
ville jeg ikke være fair, vel?
Nej, det ville ikke være fair.
Meget vel, jeg gør...
som De ønsker.
- Jeg vil hjælpe Dem. - De hjælper mig allerede.
Godnat, fætter.
Frøken Molly, for Guds skyld, græd ikke bitre tårer!
- Glem, hvad jeg har gjort! - På en betingelse.
Jeg accepterer det, ligegyldigt hvad det er.
- Sig aldrig kærlige ord til mig igen. - Aldrig.
Det sværgerjeg.
Må Gud velsigne dig.
Farvel.
Det er fascinerende.
Hver sæson, samme stykke, samme scene, samme effekt på publikum.
Utroligt, ikke sandt, Newland?
Jeg nyder det endnu mere end London-opsætningen.
Ser De dette stykke, når De rejser?
- Jeg ville rejse for at komme væk fra det. - En middag?
Det var en sammenkomst hos fru Struthers på en søndag...
men med champagne og sang.
- Folk siger, der også var dans. - Så det var en rigtig fransk søndag?
Udskejelser kan være meget befriende...
Tror De, hendes elsker sender hende en buket gule roser i morgen?
Det tænkte jeg også på.
Afskedsscenen.
Ja, det ved jeg.
Den er meget rørende.
Jeg forlader som regel teateret efter den scene for at huske den.
Jeg har fået et brev fra May fra St. Augustine.
De tilbringer altid vinteren dernede på grund af hendes mors bronkitis.
Og hvad laver De, mens May er borte?
Jeg arbejder.
Jeg ønsker, De skal vide, at De rådede mig til at gøre det rigtige.
Sommetider er livet så svært, og jeg er så taknemmelig.
Den næste dag ledte Newland Archer forgæves i hele byen efter gule roser.
Fra sit kontor sendte han en forespørgsel til madame Olenska om et visit...
den eftermiddag, og bad om at få svar med et sendebud.
Der kom intet svar den dag og heller ikke den næste.
Og da det igen var muligt at købe gule roser, gik Archer forbi dem.
Først på tredjedagen fik han et brev fra hende...
fra familien van der Luydens landsted.
Newland, jeg stak af dagen efter, jeg havde set dig i teateret...
og disse venlige venner har taget sig af mig.
Jeg ville have ro til at tænke tingene igennem.
Jeg føler mig så sikker her. Jeg ville ønske, du var her med os.
Med venlig hilsen.
Med venlig hilsen, Ellen
Han havde fået en invitation fra familien Lefferts til en weekend...
ved Hudson-floden, og han håbede, det ikke var for sent at svare.
Deres hus var ikke langt fra familien van der Luydens.
Jeg kom for at se, hvad du stak af fra.
- Jeg vidste, du kom. - Det betyder, du ønskede det.
May har skrevet til mig. Hun bad dig tage dig af mig.
- Det var ikke nødvendigt. - Hvorfor?
Betyder det, jeg er så hjælpeløs og forsvarsløs?
Eller at kvinder her er så velsignede, at de ingen behov har?
Hvilken slags behov?
Spørg mig ikke. Jeg taler ikke dit sprog.
Henry lod det gamle jordejer-hus stå åbent.
Jeg ville se det.
Du var ulykkelig, da du skrev til mig.
Ja, men jeg kan ikke være ulykkelig, når du er her.
- Jeg bliver her ikke længe. - Det ved jeg.
Ellen, hvis du virkelig ønskede, jeg skulle komme...
hvis jeg virkelig skal hjælpe dig...
så skal du fortælle mig, hvad du stikker af fra.
Er det ham, du stikker af fra?
- Eller som du ventede? - Jeg vidste ikke, han var her.
Goddag, Beaufort. Denne vej. Madame Olenska venter Dem.
Goddag.
Det har søreme været noget af en skattejagt.
Så langt bare for at fortælle, at jeg har fundet et perfekt lille hus til dig.
Det er ikke sat til salg endnu, så du skal købe det med det samme.
Nå, Archer, foretrækker du landet?
Den aften fandt han ikke den sædvanlige trøst...
i de bøger, som han fik sendt fra London hver måned.
Følelsen af det sædvanlige gjorde ham ilde tilpas.
Og ind imellem følte han, at han var ved at blive begravet levende...
under sin fremtid.
Newland, kom sent i morgen. Jeg vil forklare. Ellen.
Newland.
- Er der sket noget? - Ja.
Jeg måtte se dig.
- Hvad er der? - Ikke noget.
Fortæl mig, hvad du får dagen til at gå med.
Der er nogle meget rare mennesker fra Philadelphia...
og Baltimore, som kommer og spiser på hotellet.
Og familien Merry er ved at lave en tennisbane.
Men der er ikke ret mange, der har hørt om det spil, så...
Jeg har en ketsjer, og det har Kate Merry også...
men hun har haft en forfærdelig bronkitis den sidste måned.
Hun er ikke helt ovre det endnu...
...spille en kamp?
Jeg kom for at høre, om jeg kunne overtale dig til at glemme alt det.
Til at fremskynde vores bryllup.
Forstår du ikke, at jeg så gerne vil gifte mig med dig?
Hvorfor skulle vi drømme et år mere væk?
Jeg er ikke sikker på, at jeg forstår, Newland.
Er det fordi, du ikke er sikker på, at du føler det samme for mig?
Hvad i alverden mener du?
Er der en anden?
En anden?
Mellem dig og mig?
Lad os snakke rent ud, Newland.
Du har været anderledes, specielt siden vores forlovelse.
Siden vores forlovelse?
Passer det ikke, skader det ikke at tale om det. Passer det, bør vi tale om det.
Måske har du begået en fejl.
Hvis jeg havde begået en fejl, spurgte jeg dig så...
om straks at blive gift?
Det ved jeg ikke, måske.
Det ville være en måde at løse problemet på.
For to år siden i Newport før vi blev forlovede...
sagde alle, at der var en anden for dig.
Jeg så dig endda med hende engang, I sad sammen på en veranda til et bal.
Da hun kom ind i huset, så hun ud til at være meget ked af det.
Jeg havde meget ondt af hende.
Selv efter vi blev forlovede, kunne jeg stadig se, hvordan hun så ud...
Er det dét, du har bekymret dig om?
Det er forbi for længe siden.
- Så er der noget andet? - Nej!
Selvfølgelig ikke.
Hvad det end er, så bliverjeg ikke lykkelig...
hvis det skal betyde en andens ulykke.
Hvis I har lovet hinanden noget, eller I har...
forpligtet jer, selvom det betyder, hun skal skilles...
så skal du ikke opgive hende på grund af mig.
Der er ingen forpligtelser. Intet er blevet lovet.
Det er dét, jeg har prøvet at sige. Der er ingen imellem os.
Der er ingenting imellem os, May.
Hvilket er grunden til, jeg vil giftes...
hurtigt.
Han kunne mærke, at hun blev en lille udtryksløs pige.
Der var faldet en sten fra hendes hjerte.
Han tænkte på, hvor vidunderligt det var, at så dybe følelser...
kunne være til stede samtidig med sådan en mangel på fantasi.
- Lykkedes det dig? - Nej.
Men jeg vil stadig gerne giftes i april med Deres hjælp.
Nu lyder du som en hel Mingott.
- Er det virkelig så besværligt? - Hele familien er besværlig.
Ingen vil skille sig ud.
Når de skiller sig ud, bliver de ligesom Ellens forældre.
Nomader, kontinentale vandrere, der slæbte Ellen med omkring.
Ødslede med penge for at give hende en dyr, men ustabil uddannelse.
Der er ingen af dem, der ligner mig...
undtagen min lille Ellen.
Du er kvik. Hvorfor giftede du dig ikke med hende?
For det første var hun ikke til at blive gift med.
Nej, det er sandt.
Og det er hun stadig ikke.
Du ved godt, at greven har skrevet til hr. Letterblair.
Han vil have hende tilbage på hendes betingelser.
Greven forsvarer trods alt ikke sig selv.
Og Ellen mister meget, hvis hun bliver her.
Der er hendes gamle liv, parkerne i Nice, juvelerne...
og selvfølgelig musikken og sammenkomsterne.
Hun siger, de ikke lægger mærke til hende i Europa.
Men jeg ved, der er blevet malet portræt af hende ni gange.
Alt dette, og en skyldig ægtemands samvittighedsnag.
Jeg ville hellere se hende død.
Ville du virkelig?
Vi bør huske at ægteskab er ægteskab, og Ellen er stadig en hustru.
Ellen! Se, hvem der er her!
Ja, jeg ved det.
Jeg var ovre ved din mor for at høre, hvor du var henne.
Siden du ikke svarede på min besked, varjeg bange for, du var syg.
Jamen, det er fordi, han har travlt med at blive gift.
Han stod af toget og kom lige herhen.
Han vil have mig til at bruge min indflydelse, så han snart kan få sin elskede.
Ja, vi kan da overbevise familien Welland om at imødekomme hans ønske.
Der kan du bare se, Newland!
Hun går lige til sagens kerne ligesom mig. Jeg sagde, I burde være blevet gift.
- Og hvad svarede han? - Det må du selv finde ud af, min kære.
Jeg ville ønske, jeg ikke skulle af sted. Jeg håber, vi snart ses igen.
Fint.
Jeg følger dig ud.
Hvornår kan vi ses?
Nastasia, familien Struthers sender en vogn kl. 19.00.
Godaften.
Hvem er så tåbelig at sende mig en buket?
Jeg skal ikke til bal, og jeg er ikke forlovet.
Nastasia! Visse folk er altid tåbelige.
Tag dem med hen til den søde familie nede ad gaden.
I næsten alt det, hun siger, er der noget sandt...
og noget usandt. Hvorfor?
Hvad har bedste fortalt dig?
Jeg tror, hun tror, at du måske tager tilbage til din mand.
Jeg tror, hun tror, at du i det mindste overvejer det.
Folk har troet mange ting om mig.
Men hvis hun tror, jeg overvejer det, betyder det også...
hun overvejer det for mig, mens hun tænker på...
din idé med at fremskynde brylluppet.
May og jeg havde en alvorlig snak i Florida.
Det er vist vores første.
Hun ønsker en lang forlovelse for at give mig tid.
Tid til hvad?
Hun tror, jeg vil gifte mig med det samme...
for at komme væk fra nogen, jeg holder...
mere af.
Tid til at opgive hende til fordel for en anden kvinde?
Hvis jeg vil.
- Det er meget nobelt. - Ja.
Og det er tåbeligt.
Hvorfor?
Fordi der ikke er nogen anden kvinde?
Nej.
Fordi jeg ikke har tænkt mig at gifte mig med nogen anden.
Elsker den anden kvinde også dig?
Der er ingen anden!
Den person, som May tænker på, var aldrig...
Det må være din vogn.
Ja, jeg...
Jeg må vel snart tage af sted.
Over til fru Struthers?
Ja.
Jeg må tage imod de invitationer, jeg får, ellers bliverjeg ensom.
Hvorfor kommer du ikke med mig?
May gættede rigtigt.
Der er en anden kvinde.
Det er bare ikke hende, som hun tror.
Gør ikke kur til mig. Det har for mange gjort.
Jeg har ikke gjort kur til dig!
Jeg ville have giftet mig med dig, hvis det var muligt.
Det er dig, der har gjort det umuligt.
Harjeg?
Var det ikke dig, der bad mig opgive skilsmissen?
Snakkede du ikke i dette hus om at ofre sig...
for at undgå skandaler?
For din og Mays skyld gjorde jeg det.
Der var ting i din mands brev...
Jeg havde intet at frygte fra det brev. Intet overhovedet.
Jeg var kun bange for en skandale for familien og dig og May.
Der er intet, der ikke kan blive lavet om på.
Jeg er stadig fri.
Det kan du også blive.
Kan jeg gifte mig med May nu? Kan du se mig gifte mig med May nu?
Jeg kan ikke se dig stille May det spørgsmål, kan du?
Det erjeg nødt til. Det er for sent at gøre andet.
Det siger du, fordi det er nemt at sige lige nu...
ikke fordi det passer.
Jeg forstår dig ikke.
Du forstår ikke, fordi du ikke er klar over...
hvordan du har ændret alting for mig.
- Du ved ikke alt det, du har gjort. - Alt det jeg har gjort?
Alle de gode ting, du har gjort for mig, som jeg ikke kendte til.
Talt med familien van der Luyden, fordi folk ikke ville vide af mig.
Annonceret din forlovelse til ballet, så der ville være...
to familier til at bakke mig op i stedet for en.
Jeg forstod aldrig, hvor forfærdelig folk syntes, jeg var.
Bedste fortalte mig det hele.
Jeg var dum. Jeg tænkte ikke. New York betød frihed for mig.
Alle virkede så venlige og glade for at se mig.
Men de vidste ikke, hvad det betød at blive fristet.
Men det gjorde du. Du forstod.
Jeg ville ikke have vidst det før.
Og det er bedre end noget andet, jeg har prøvet.
Newland, du kan ikke være lykkelig, hvis det betyder, du skal være ond.
Hvis vi gjorde det...
ville jeg få dig til at gøre vold på de egenskaber, jeg elsker mest i dig.
Og jeg kan ikke begynde at tænke på den måde igen.
Forstår du det ikke? Jeg kan ikke elske dig, medmindre jeg opgiver dig.
Ellen, bedstes telegram var en succes.
Bedstemor og mor accepterer, det bliver efter påske.
Kun en måned. Jeg skal sende et telegram til Newland.
Jeg er ovenud lykkelig, og jeg elsker dig.
Din taknemmelige kusine, May.
Der havde været vilde rygter helt op til bryllupsdagen...
om at fru Mingott ville være til stede under ceremonien.
Det var kendt, at hun havde fået en tømrer til at opmåle kirkestolen...
hvis den skulle tilpasses hende.
Men denne idé, ligesom den store dame selv, viste sig at være meget besværlig...
så hun bestemte sig for kun at give morgenmad på bryllupsdagen.
Grevinde Olenska beklagede meget, hun ikke kunne komme.
Hun var ude at rejse med en tante...
men hun gav bruden og gommen et smukt gammelt stykke knipling.
To ældre tanter i Rhinebeck tilbød en hytte til bryllupsrejsen...
og siden det forekom "meget engelsk" at låne en hytte på landet...
blev deres tilbud accepteret.
Men da huset pludselig viste sig at være ubeboeligt...
trådte Henry van der Luyden til og tilbød en gammel hytte på sin grund.
May tog imod tilbuddet som en overraskelse til hendes mand.
Hun havde aldrig set huset...
men hendes kusine Ellen havde engang nævnt det.
Hun havde sagt, at det var det eneste hus i Amerika...
hvor hun kunne forestille sig at blive ovenud lykkelig.
De rejste til de kendte steder, som May aldrig havde set.
I London bestilte Archer sit tøj, og de gik på nationalmuseet...
og sommetider i teateret.
Jeg håber ikke, jeg ser tåbelig ud. Jeg har aldrig spist ude i London.
Engelske damer klæder sig som alle andre om aftnen, gør de ikke?
Hvordan kan du sige det...
når de altid går i teateret i gamle kjoler og uden hatte?
Måske går de i deres nye kjoler derhjemme.
- Så burde jeg ikke have taget den her på. - Nej. Du ser fin ud.
Meget smuk.
I Paris bestilte hun sit tøj.
Der var mange kufferter med tøj fra Worth. De så Tuilerierne.
May fik lavet en marmorskulptur af sine hænder i Roches atelier.
Og sommetider spiste de ude.
Det er ganske givet en usikker frihed.
Men De sagde, De var blevet rådgivet af Maupassant?
Ja.
Desværre blev jeg rådet til ikke at skrive.
Archer udlevede sit nye ægteskab...
mens han vendte tilbage til sine gamle, kendte idéer om ægteskab.
Det var meget nemmere at følge traditionerne.
Der var ingen idé i at prøve at frigøre en kone, der ikke vidste...
at hun ikke var fri.
Da vi var i London, nåede vi kun at se nationalmuseet en gang.
Vi mødte fru Carfry og fru Harle.
Vi havde en rigtig god snak. Han er en interessant fyr.
Vi snakkede om bøger og mange forskellige ting.
Jeg tænkte på at invitere ham til middag.
- Franskmanden? - Ja.
Jeg snakkede ikke ret meget med ham, men var han ikke ret simpel?
Simpel?
Jeg syntes, han virkede intelligent.
Jeg har vel ikke lagt mærke til, at han var intelligent.
Så invitererjeg ham ikke til middag.
Lidt chokeret tænkte han på at i fremtiden...
ville mange problemer blive løst for ham på samme måde.
De første seks måneders ægteskab skulle efter sigende...
være de sværeste. Derefter, tænkte han, ville de være...
næsten færdige med at slibe de skarpe kanter af.
Men Mays pres var allerede ved at fjerne...
den smule modstand, han ønskede at bevare.
Med hensyn til galskaben med madame Olenska...
trænede Archer sig selv i at mindes det som sin sidste...
vilde udskejelse.
Han huskede hende som den mest triste...
og gribende af en hel række spøgelser.
Hun er meget dygtig.
Ja, men det er det eneste mål, hun nogensinde har ramt.
Ingen kunne være jaloux på Mays triumfer.
Hun virkede, som om hun ville være...
lige så lykkelig uden dem.
Men hvad hvis hendes ro og venlighed bare var en facade...
et tæppe foran tomheden?
Archer følte, han aldrig havde løftet det tæppe.
Den er meget smuk, ikke sandt?
Det er Julius Beaufort, der skænker klubbens præmier, er det ikke?
Det er lige hans stil. Det bliver et smukt arvestykke.
Du bør give den til jeres første datter.
Hvad er der? Bliver der ingen døtre?
Kun sønner? Må jeg heller ikke sige det? Se, hvor hun rødmer.
Ellen, er du ovenpå?
Hun er kommet over fra Portsmouth for at besøge mig.
Det er ærgerligt, hun ikke vil blive i Newport.
Hun insisterer på at være hos dem, hvad hedder de?
Familien Blenker.
Men jeg holdt op med at diskutere med unge mennesker for 50 år siden. Ellen?
Jeg beklager frue, frøken Ellen er ikke i huset.
- Er hun gået? - Jeg så hende gå ned mod vandet.
Løb ned og hent hende som et dygtigt barnebarn.
May og jeg skal sladre om Julius Beaufort.
Gå nu. Jeg ved, hun ønsker at se jer begge.
Passer det, at Beaufort har givet Annie Ring et diamantarmbånd?
Jeg hører, han endda vil have hende med til Newport.
Han havde hørt hendes navn tit nok i løbet af...
de halvandet år, de ikke havde set hinanden.
Han vidste endda i store træk, hvad hun havde lavet.
Men han lyttede til de fortællinger uden særlig opmærksomhed...
som om han lyttede til erindringer om en, der var død for længe siden.
Men fortiden var kommet ind i nutiden...
som i de nyopdagede grotter i Toscana...
hvor børn havde tændt...
tørre strå og set gamle billeder stirre på dem fra væggene.
Han gav sig selv én chance.
Hun skulle vende sig, før sejlbåden passerede fyrtårnet.
Så ville han gå ned til hende.
Det er synd, du ikke fandt hende, men hun har vist forandret sig.
Forandret sig?
Ligeglad med gamle venner. Tilbringer sommeren i Portsmouth.
Flytter til Washington. Til tider trorjeg, vi altid har kedet hende.
Gad vide, om hun ikke ville være lykkeligere med sin mand.
Jeg tror aldrig, jeg har hørt dig være ondsindet.
Ondsindet?
Selv dæmoner tror ikke, folk er lykkeligere i helvede.
Så burde hun ikke have giftet sig i udlandet.
Nu skal jeg. Kom så.
Familien Blenker?
Et selskab for familien Blenker?
Hvem er de?
Dem fra Portsmouth. Grevinde Olenska bor hos dem.
"Professor og fru Emerson Sillerton ønsker...
"at invitere jer til Onsdag Eftermiddagsklubben kl. 15.00...
"for at møde fru og frøknerne Blenker. Red Gables, Catherine Street. "
Jeg tror ikke, vi kan afslå.
Jeg kan ikke se hvorfor.
Han er arkæolog og han...
- Og han er Sillerton Jacksons fætter. - Selvfølgelig.
- Nogen må tage derover. - Jeg tager derover.
Hvorfor kommer du ikke med mig, Janey?
Kusine Ellen kommer sikkert. Så kan du møde hende.
Newland, du kan finde på noget andet at lave den eftermiddag, ikke?
Jeg tror, jeg vil bruge den til noget nyttigt.
Måske kørerjeg ned til gården for at lede efter en ny hest til vognen.
Familien Jackson holder dog ikke deres selskab på dagen for Cup Race-løbet.
Det ville nu ikke have overrasket os, hvis de havde.
Hallo?
Undskyld? Ringede De på? Jeg lå og sov i hængekøjen.
Jeg ville ikke forstyrre.
Er De frøken Blenker? Jeg er Newland Archer.
Åh, ja. Jeg har hørt så meget om Dem.
Jeg kom herud for at kigge på en hest.
Jeg ville hilse på, men huset så tomt ud.
Det er tomt. Alle er til selskab.
Alle er derovre, undtagen mig med min feber og grevinde Olenska.
De har fundet min parasol!
Det er min yndlingsparasol. Den er fra Camarouge.
Den er meget smuk.
- Blev grevinden kaldt væk? - Ja, der kom et telegram fra Boston.
Hun sagde, hun måske ville være væk i to dage.
Det er vældig flot, som hun sætter sit hår, ikke sandt?
Det minder mig om Sir Walter Scott.
De ved vel ikke... Undskyld mig, men jeg skal være i Boston i morgen.
De ved vel ikke, hvor hun bor?
Ellen, jeg er her på forretningsrejse. Jeg er faktisk lige kommet.
- Du sætter dit hår anderledes. - Kun fordi min tjenestepige ikke er her.
Hun blev i Portsmouth. Jeg skal kun være her et par dage.
- Det var ingen grund til, hun kom med. - Rejser du alene?
Ja. Hvorfor?
- Synes du, det er lidt farligt? - Det er helt sikkert ukonventionelt.
Ja, det er det vel.
Jeg har lige gjort noget, der er meget mere ukonventionelt.
Jeg afslog at tage imod penge, der tilhørte mig.
Har du fået et tilbud?
På hvilke præmisser?
- Jeg afslog. - På hvilke præmisser?
Egentligt intet uudholdeligt.
Bare sidde til bords med ham nu og da.
Og han vil have dig tilbage for enhver pris?
Det er en anselig pris.
Det er i hvert fald en anselig pris for mig.
Er du kommet for at møde ham?
Min mand? Her? Nej, selvfølgelig ikke.
Han har sendt en.
Hans sekretær?
Ja.
Han er her faktisk stadigvæk.
Han insisterede på at vente, hvis jeg skulle ændre mening.
Du har ikke forandret dig, Newland.
Jeg havde forandret mig, indtil jeg så dig igen.
Gør det ikke.
Bare giv mig dagen i dag. Jeg siger alt eller intet.
Jeg siger intet, medmindre du beder mig om det.
Jeg vil bare have lidt tid sammen med dig.
For at få dig væk fra den mand. Kommer han til hotellet?
- Kl. 11.00. Kun lige... - Så må vi gå nu.
- Jeg må efterlade en besked. - Skriv herpå. Jeg har papiret.
Kan du se, at alting er forudbestemt?
Og denne. Har du set den? Den nye fyldepen.
Det er ligesom at slå termometeret ned.
Prøv nu.
Den duer ikke.
Nu skulle den du.
- Skal jeg gå ind med den? - Det tager mig kun et øjeblik.
Hvorfor kom du ikke ned og hentede mig...
da jeg var på besøg hos bedste?
Fordi du ikke vendte dig om.
Jeg sværgede, jeg ikke ville kalde på dig, hvis du ikke vendte dig om.
Men jeg vendte mig ikke med vilje.
Vidste du det?
Jeg genkendte vognen, da I kom.
Så jeg gik ned til vandet.
- For at komme så langt væk, du kunne. - Som jeg kunne, ja.
- Det er nyttesløst. Vi må tale sammen. - Jeg vil bare være ærlig over for dig.
Ærlig?
Er det ikke derfor, du beundrer Beaufort?
Han var mere ærlig end nogen af os andre. Vi har ingen karakterstyrke.
Farveløse, vi skiller os ikke ud.
Jeg ved ikke, hvorfor du ikke bare tager tilbage til Europa.
Det er vel på grund af dig.
Mig? Jeg giftede mig med en kvinde, fordi en anden sagde, jeg skulle.
Du lovede ikke at sige sådan noget i dag.
Det løfte kan jeg ikke holde.
Hvad med May?
Hvad med Mays følelser?
Hvis du ser mit ægteskab som en...
sejr for os, så er der ingen grund til, du ikke skulle tage tilbage.
Du viste mig nogle få øjeblikke af et ægte liv...
og så sagde du, jeg skulle fortsætte med et falsk et.
Det er der ingen, der kan holde ud.
Det gørjeg.
- Til hvilken nytte? Du tagerjo tilbage. - Nej, jeg gør ikke.
Ikke endnu. Ikke så længe, vi begge kan holde det ud.
Det er ikke et liv for dig.
Jo, det er. Så længe det er en del af dit.
Tager du ikke tilbage?
Jeg tager ikke tilbage.
Han ville få hende at se igen i teateret eller måske til en sammenkomst.
Måske ville han komme til at sidde ved siden af hende.
Måske ville de få nogle stunder alene et eller andet sted.
Men han kunne ikke leve uden at se hende.
Hr. Archer, ikke sandt?
Jo.
Jeg hedder Rivière.
- Vi spiste middag sammen i Paris. - Ja, undskyld. Jeg kunne ikke huske det.
Det er helt i orden. Det var nemmere for mig. Jeg så Dem i Boston i går.
Jeg er kommet på grev Olenskis vegne, fordi...
jeg mener, at hun bør tage tilbage til ham.
Undskyld.
Undskyld mig, monsieur...
jeg forstår ikke, hvorfor De kommer til mig vedrørende den sag.
Hun har forandret sig, monsieur...
Kendte De hende før?
Ja, jeg så hende i hendes mands hus.
Greven ville ikke have betroet en fremmed dette ærinde.
Denne...
forandring, som De taler om...
Måske var det bare mit førstehåndsindtryk...
efter hun er blevet amerikaner.
Hun var tillidsfuld, da hun giftede sig.
Greven havde ikke denne tillid, han kunne ikke forstå den.
Så hendes tillid blev...
détruit?
- Skadet. Ødelagt. - Ødelagt.
At tage tilbage til Europa ville betyde et bekvemmeligt liv...
og et betydeligt offer.
Og intet håb, vil jeg tro.
Jeg vil selvsagt udføre mine forpligtelser over for greven og tale med familien.
Jeg vil fortælle dem alt, han foreslår og ønsker for grevinden.
Men jeg vil bede Dem bruge Deres indflydelse over for dem.
Jeg beder Dem, monsieur, lad hende ikke tage tilbage.
Da gamle fru Baxter Pennilow døde, fandt man hendes bestillinger:
48 Worth-kjoler, der endnu ikke var pakket ud.
Da hendes døtre var ovre sørgeperioden...
trak de i de første af dem til symfonien uden at tage moden i betragtning.
Han havde skrevet til hende i Washington.
Bare nogle få linier for at spørge, hvornår de kunne mødes.
Og hun skrev tilbage: "Ikke endnu. "
Men selv på den blev forstykket ændret.
Jeg tror, det var Julius Beaufort, der startede den nye mode...
ved at give sin kone de nye kjoler på, så snart de var kommet frem.
Jeg må sige, at det kræver al Reginas værdighed ikke at ligne...
Hendes rivaler?
- Som hende Annie Ring. - Var din mund, min søde.
- Alle ved det. - Det er sandt.
Beaufort brugte sit arbejde som undskyldning.
Og nu hvor det er forsvundet, må det bryde ud i lys lue.
Forsvundet? Er det så slemt?
Så slemt som det kan være.
Næsten alle dem, vi kender, vil blive ramt på en eller anden måde.
Det er naturligvis meget svært for Regina.
Det er så sandelig en skam, at grevinde Olenska afslog sin mands tilbud.
Hvorfor dog det?
For at sige det uden omsvøb, hvad vil hun leve af?
Leve af?
- Jeg mener, nu hvor Beaufort... - Hvad fanden skal det betyde, hr.?
Hovedparten af hendes penge er investerede sammen med Beauforts.
Det tilskud, hun får fra familien, er så lille...
- Hun har sikkert noget. - En lille smule vil jeg tro.
Det som er tilbage efter at have betalt en større gæld.
Familien lyttede godt efter, hvad monsieur Rivière sagde...
og overvejede grevens tilbud grundigt.
Hvis alle foretrækker, hun er Beauforts elskerinde...
i stedet for en anstændig fyrs kone, har I planlagt det hele vældig godt.
Hun tager ikke tilbage.
Mener De det?
Det ved De sikkert.
Hun kan måske stadig overbevise Catherine Mingott om at hjælpe hende...
men resten af familien har ingen interesse i at holde hende her.
De vil bare lade hende finde sin egen klasse.
Godaften, hr.
Tak.
Den lampe ryger igen. Tjenestefolkene burde ordne den.
Undskyld.
Jeg er måske nødt til at tage til Washington et par dage.
Hvornår?
I morgen. Undskyld, jeg burde have sagt det før.
Arbejde?
Ja, der er en sag om et patent, der skal for højesteretten.
Jeg har lige fået papirerne fra Letterblair.
- Det lader til, han vil... - Glem det. Det lyder for indviklet.
- Jeg har problemer nok med denne lampe. - Nu skal jeg.
Men lidt forandring vil gøre dig godt.
Og du må huske at tage over at besøge Ellen.
Undskyld, frue, men dette kom til Dem, mens De var ude.
- Vil De ordne den her, Agnes? - Selvfølgelig, hr.
Bedste har fået et slagtilfælde.
Et slagtilfælde? Hvor latterligt.
Jeg harjo sagt, det er fordi, jeg spiste for meget til Thanksgiving.
Dr. Bencomb var meget bekymret og ville absolut underrette alle...
som om mit testamente skulle læses højt.
Det er meget sødt afjer at komme.
Men måske ville I bare høre, hvad jeg har efterladt jer.
- Bedste, det er chokerende! - Det var et chok, der gjorde det.
Det er alt sammen på grund af Regina Beaufort.
Hun kom i går aftes...
og hun spurgte mig...
hun havde den frækhed at bede mig bakke Julius op.
"Svigt ham ikke", sagde hun.
At bakke vores fælles Townsend-slægt op.
Hvis du bakker Julius op, kan familien klare sig.
Hvis du ikke gør det...
bringer det vanære over os alle sammen.
Jeg sagde til hende: "Ære har altid været ære...
"og ærlighed har altid været ærlighed i Manson Mingotts hus...
"og det vil det blive ved med at være, til jeg bliver båret ud med fødderne først. "
Og så sagde hun minsandten: "Men mit navn, tante. "
Men mit navn, tante! Jeg hedder Regina Townsend!
Og så sagde jeg til hende:
"Du hed Beaufort, da han overøsede dig med smykker...
"og det forbliver Beaufort, nu hvor han har overøst dig med skam!"
Og så kunne jeg ikke mere.
Jeg kunne ganske enkelt ikke mere.
Nu kommer familien alle steder fra og forventer en begravelse...
og de skal underholdes.
Jeg ved ikke, hvor mange Bencomb har underrettet.
Hvis der er noget, vi kan gøre...
Min Ellen kommer.
Jeg bad hende komme.
Hun kommer i eftermiddag med toget. Hvis du kunne hente hende...
Selvfølgelig, hvis May sender vognen, tagerjeg båden.
Fint.
Tak.
Der kan du bare se, bedste. Alt ordner sig.
Mange tak, min søde. Gud velsigne dig.
Jeg ville ikke bekymre bedste, men hvordan kan du hente Ellen...
hvis du selv skal til Washington i eftermiddag?
Jeg skal ikke af sted. Sagen er blevet udskudt.
Jeg fik besked fra Letterblair i morges.
Udskudt? Hvor sært.
Mor fik også besked fra ham i morges.
Han var bekymret for bedste, men han skulle af sted.
Han skulle forsvare en sag om et patent i højesteretten.
Sagde du, det var en sag om et patent?
Ja, det er. Vi kan ikke alle sammen tage af sted, så Letterblair tager selv derop.
Så er den ikke udskudt?
Nej, men det er min afgang.
Han vidste, der var to timer med vogn og færge...
fra Pennsylvania station i Jersey City tilbage til fru Mingotts hus.
To hele timer og måske lidt mere.
- Du ventede ikke at se mig i dag? - Nej.
Jeg tog nær til Washington for at se dig. Vi havde ikke mødt hinanden.
Det er fru Mingott, der har sendt mig. Hun har det meget bedre.
Ved du, at jeg næsten ikke kunne huske dig?
Næsten ikke kunne huske?
Jeg mener, det er det samme hver gang.
Det er som at se dig første gang igen.
Ja, det ved jeg. Det er det samme for mig.
Ellen, vi kan ikke fortsætte sådan. Det kan ikke blive ved.
- Vi burde se virkeligheden i øjnene. - Jeg vil bare have, at vi er sammen.
Jeg kan ikke være din kone, Newland.
Mener du, jeg skulle blive din elskerinde?
Jeg vil rejse væk med dig.
Finde en verden, hvor den slags ord ikke eksisterer.
Du godeste.
Hvor er det land? Har du nogensinde været der?
Kan vi være lykkelige nogetsteds, hvis vi svigter dem, der stoler på os?
- Det er ligegyldigt for mig. - Nej, det er ikke.
Det har aldrig været ligegyldigt for dig.
Det har det været for mig.
Jeg ved, hvordan det er. Det er ikke noget for os.
Hvorfor stopper vi? Det er ikke bedstes hus.
Nej. Jeg stiger af her.
Du havde ret. Jeg burde ikke være kommet i dag.
Hvad læser du?
En bog om Japan.
Hvorfor?
Det ved jeg ikke.
Fordi det er et anderledes land.
Før i tiden læste du digte.
Det var så dejligt, når du læste dem højt for mig.
Newland, du bliver dødssyg af at stå der.
Ja.
Men så gik det op for ham: "Jeg er død.
"Jeg har været død i månedsvis. "
Dernæst slog det ham, at hun kunne dø.
Det hændte, at unge sunde mennesker døde.
Hun kunne dø. Gøre ham fri.
Newland?
Ellen, jeg måtte se dig.
Jeg vidste ikke, hvornår du rejste igen.
Jeg rejser ikke. Bedste har bedt mig blive og tage mig af hende.
Så må vi snakke sammen nu.
Jeg skal over til Regina Beaufort. Bedste har lånt mig sin vogn.
Bedste siger, Julius Beaufort er en skurk...
men det er min mand også, og familien ønsker, jeg tager tilbage.
Kun bedste forstår. Hun har endda givet mig et tilskud.
Jeg må se dig et sted, vi kan være alene.
- I New York? - Alene. Et sted, vi kan være alene.
Kunstmuseet i parken? Kl. 14.30 i morgen.
Jeg venter ved døren.
ANVENDELSE UKENDT
Du kom til New York, fordi du var bange.
- Bange? - For at jeg kom til Washington.
Jeg tænkte, jeg ville være i sikkerhed.
I sikkerhed for mig?
Ellen?
I sikkerhed for at elske mig?
Skal jeg komme til dig én gang og så rejse bort?
Kom til mig én gang.
Hvornår?
I morgen.
Dagen efter.
Grevinde Olenska - 809 Fifth Avenue
Undskyld, jeg kommer for sent. Var du bekymret?
- Er det sent? - Klokken er over syv.
Jeg blev hos bedste, fordi kusine Ellen kom.
Vi havde en god snak. Hun var så sød.
Ligesom den gamle Ellen.
Bedste synes, hun var så henrivende.
Men man forstår, hvorfor familien har ærgret sig over hende.
Hun har besøgt Regina Beaufort i bedstes vogn.
Spiser vi ude i aften?
Du har ikke kysset mig i dag.
Det var kutyme i det gamle New York...
at bruden gik ud i sin brudekjole de første par år af ægteskabet.
Men efter deres europatur var dette den første aften, May havde sin på.
Jeg beklager, May. Jeg har en frygtelig hovedpine.
Sig ikke noget til nogen. Kom med mig hjem nu.
Burde du ikke hvile dig?
Så meget hovedpine harjeg ikke.
Og der er noget vigtigt, jeg gerne vil tale med dig om nu.
May, der er noget, jeg skal fortælle dig...
om mig selv.
Madame Olenska...
Hvorfor skal vi snakke om Ellen i aften?
Fordi jeg burde have sagt det før.
Er det dét værd, min kære? Jeg ved, jeg til tider har været urimelig ved hende.
Det har vi måske alle sammen.
Du har vel forstået hende bedre end nogen af os andre...
men betyder det noget, når det nu alt sammen er forbi?
Hvad mener du med "forbi"?
Hun tagerjo snart tilbage til Europa.
Bedste har accepteret det og forstår. Hun er selvfølgelig skuffet...
men hun har sørget for at gøre Ellen økonomisk uafhængig af greven.
Jeg troede, du havde hørt det på arbejde i dag.
- Det er umuligt. - Umuligt?
Ja, hun kunne jo være blevet her med bedstes ekstra penge...
men jeg tror, hun har opgivet os.
Hvor ved du det fra?
Fra Ellen. Jeg sagde jo, jeg så hende i går hos bedste.
Og fortalte hun dig det i går?
Nej. Hun sendte mig et brev i eftermiddags.
Vil du se det?
Jeg troede, du vidste det.
"Kære May Jeg har endelig fået bedste til at forstå...
"at jeg kun er på besøg hos hende.
"Og hun har været så sød og gavmild som altid. "
Og hun har været så sød og gavmild som altid.
Hun forstår, at hvis jeg tager til Europa, må jeg bo alene.
Jeg skynder mig tilbage til Washington for at pakke, og jeg rejser i næste uge.
Vær god ved bedste, nårjeg er taget af sted...
lige så god, som du altid har været ved mig.
Hvis mine venner ønsker, at jeg skal ændre mening, fortæl dem, det er nyttesløst.
"Det er nyttesløst. "
Hvorfor skrev hun det?
Det er vel fordi, vi snakkede tingene igennem i går.
Hvilke ting?
Jeg sagde til hende, jeg var bange for, at jeg ikke altid havde været fair.
At jeg ikke altid havde forstået, hvor svært det var for hende.
Jeg vidste, hun altid kunne regne med dig som ven...
og jeg ønskede, hun skulle vide, at du og jeg havde de samme følelser for hende.
Hun forstod, hvorforjeg ønskede at fortælle hende det.
Jeg tror, hun forstår alting.
Jeg har også hovedpine.
- Godnat, kære. - Godnat.
Det var, som fru Archer sagde til fru Welland:
"En stor begivenhed for et ungt par at give deres første middag...
"og intet skulle overlades til tilfældighederne. "
Der var blevet hyret en kok...
der var to ekstra tjenere, blomster fra Henderson...
punchbowle og menukort med guldsnit.
Det blev betragtet som en særlig triumf, at familien van der Luyden...
på Mays forespørgsel, blev i byen og deltog i hendes afskedsmiddag for...
grevinde Olenska.
...måtte forlade New York efter den vanære, hvad det så end var.
Archer så en stille sammensværgelse skabt af disse folk, der så ganske uskyldige ud...
med ham selv og Ellen som genstand for sammensværgelsen.
Han blev klar over, at han i månedsvis var blevet iagttaget i smug...
og behandlet med tålmodighed.
Han forstod, at på en eller anden måde...
var han blevet adskilt fra det, som han var skyldig i.
Og han vidste, at nu stod de alle sammen på hans kones side.
Han var fange midt i en krigslejr.
Regina har det ikke godt...
men det forhindrer ikke Beaufort i at se Annie Ring, når han kan.
Beaufort kunne flytte op i Reginas hus i North Carolina.
Han kunne avle travheste.
Og nøglen til hans løsladelse var blevet sendt tilbage med posten...
uåbnet.
Måske vil han stille op til valg.
Bliver Annie Ring så præsidentfruen?
Var turen til Washington meget trættende?
Der var forfærdelig varmt i toget...
men det erjo altid anstrengende at rejse.
Hvordan det end er, så er det det hele værd bare for at komme væk.
Jeg har selv tænkt mig at rejse en del snart.
Hvad med dig, Philip? Hvad med lidt eventyr?
Athen og Izmir, og måske endda Konstantinopel.
Muligvis.
Men ikke Napoli. Dr. Bencomb siger, der er feber.
Jaså? Feber i Napoli?
Der er selvfølgelig Indien.
Det tager tre uger at se Indien ordentligt.
Helt sikkert.
Beaufort får måske ikke invitationer mere...
men det er klart, at han stadig har en vis position.
Vandret, efter hvad jeg hører.
Hvis det fortsætter, kommer vores børn til at slås om invitationer...
til svindleres huse og gifte sig med Beauforts bastarder.
Har han nogen?
Tag det nu roligt, d'herrer. Pas på, hvad I siger.
Samfundet har trods alt tendens til at tolerere vulgære kvinder.
Op til et vist punkt.
Men når man tolererer den slags mænd, kan det kun...
Har De nogensinde tænkt på det?
Det er dem med den dårligste kok...
der råber op om madforgiftning, når de spiser ud.
Jeg syntes, Lefferts var lidt mere taktfuld før i tiden.
Men det erjo ikke nødvendigt at vise ynde, hvis bare man kan begå sig.
Jeg har hørt...
Jeg har aldrig hørt Lefferts så fuld af medmenneskelige følelser.
Harme fører til spidse bemærkninger. Det er næsten lige så effektivt som vrede.
Der må være mange problemer derhjemme.
Jeg troede ikke, jeg skulle høre ham tale for private...
Mor havde en bronzefigur af Venus fra Milo...
som hun ville give os til...
Den stilletiende ordning, som holdt den lille verden sammen...
var fast besluttet på at vare ved.
Den havde aldrig sat spørgsmålstegn ved madame Olenskas opførsel.
Eller ved Archers troskab.
Og den havde aldrig overvejet eller tænkt det muligt...
at uanstændig opførsel kunne finde sted.
Ud fra dette overfladiske ritual...
vidste Archer, at New York troede, at han var madam Olenskas elsker.
...snakke om Martha Washington-ballet.
Ja, vi holder det i påsken for at støtte foreningen for blinde.
Og han forstod for første gang, at hans kone også troede det.
- Du må besøge mig, så snart du kommer. - Ja.
Jeg skriver, så snart jeg er flyttet, og fortæller, hvorjeg bor.
Ja, det ville være dejligt.
Skal jeg følge dig ud til vognen?
Vi kører Ellen hjem.
Farvel.
Farvel. Vi ses snart i Paris.
Hvis du og May kunne komme.
Skal vi gå, min kære?
- Dejlig aften, Newland. - Godnat, Newland.
Godnat, Sillerton. Godnat, Larry.
- Det gik alt sammen godt, ikke? - Jo.
- Må jeg komme ind og snakke om det? - Selvfølgelig.
- Men du må være meget træt. - Nej. Jeg vil gerne være sammen med dig.
Fint.
Hvis du har lyst, May...
er der noget, jeg har villet snakke med dig om.
Og jeg prøvede at snakke med dig forleden aften.
- Ja, min kære. Noget om dig selv. - Om mig selv, ja.
Det er så svært at finde de rigtige ord.
Jeg er bare så forfærdelig træt...
for tiden...
og jeg synes, jeg bliver lidt mere træt for hver dag.
Jeg tror, det ville være bedst for alle, hvis jeg holdt en pause.
Vil du opgive dit arbejde som advokat?
Ja, det ville helt sikkert være en del af det. Også bare for at komme væk.
Jeg vil gerne rejse omkring.
Til Europa?
Måske endda længere væk.
Hvor langt væk?
Det ved jeg ikke. Jeg tænkte på Indien eller Japan.
Så langt væk?
Det erjeg bange for, du ikke kan, min kære.
Ikke medmindre du tager mig med.
Hvis altså lægerne vil lade mig tage af sted, men det trorjeg ikke, de vil.
Jeg har vidst noget siden i morges, som jeg har glædet mig til at fortælle dig.
Du godeste.
Du havde ikke gættet det?
Nej.
Jeg mener, jeg havde håbet på det...
Har du fortalt det til nogen?
Kun til mor og til din mor.
Og til Ellen.
Jeg sagde, vi havde en god snak forleden, og at hun var så sød ved mig.
Gjorde det noget, jeg fortalt hende det, Newland?
Hvorfor skulle det gøre noget?
Var det ikke for to uger siden?
Jeg troede, du sagde, du ikke var sikker før i morges.
Nej. Jeg var ikke sikker dengang, men jeg fortalte hende, jeg var.
Og som du kan se, havde jeg ret.
Det var i dette værelse...
at de fleste betydningsfulde begivenheder i hans liv havde fundet sted.
Deres ældste søn, Theodore, som var for sart til at komme i kirke om vinteren...
var blevet døbt der.
Jeg døber dig i Faderens...
og Sønnens...
og Helligåndens navn.
Det var her, Ted tog sine første skridt.
Og det var her, Archer og hans kone...
altid talte om alle deres børns fremtid:
Bills interesse for arkæologi, Marys lidenskab for sport og velgørenhed.
Teds interesse for kunst, der havde ført til et job hos en arkitekt...
og også en hel del istandsættelse.
Det var her, Mary havde annonceret sin forlovelse...
Jeg er så lykkelig for dig.
...med den kedeligste og mest troværdige af Larry Lefferts sønner.
Og det var også her, hendes far kyssede hende...
gennem brudesløret, før de kørte til kirken.
Han var en pligtopfyldende og kærlig far og en trofast husbond.
Da May døde af smitsom lungebetændelse efter at have taget sig af den syge Bill...
sørgede han oprigtigt over hende.
Hendes ungdomsverden var væk, men den genskabte sig selv uden hun vidste det.
Hendes totale blindhed...
hendes manglede evne til at erkende forandringer...
fik hendes børn til at skjule deres idéer for hende, ligesom Archer skjulte sine.
Hun døde i troen om, at verden var et godt sted...
fyldt med kærlige og harmoniske hjem som hendes eget.
Newland Archer, i en alder af 57 år...
sørgede over sin fortid og ærede den.
Ja, hallo?
Chicago vil tale med Dem.
Hallo?
- Far? - Er det dig, Ted?
Jeg er næsten færdig, men min kunde ønsker, jeg skal se på...
nogle haver, førjeg begynder at designe.
- Det lyder godt. Hvor? - Europa.
- Skønt. - Jeg tager med Mauritania næste onsdag.
- Og gå glip af brylluppet? - Jeg tror, Annie venter på mig.
Jeg kommer tilbage den første. Brylluppet er først den femte.
- Det overrasker mig, du husker det. - Far, jeg håbede, du ville komme med.
Hvad?
Du skal huske mig på, hvad der er vigtigt.
Hvad siger du? Det bliver vores sidste far-søn-tur.
- Ted, jeg er glad for invitationen... - Godt! Ring og bestil billetter i morgen.
- Det tager mig en uge at aflyse... - Nej, far. Atlanterhavet venter på os.
Jeg er i New York på mandag, og jeg ringer til dig.
- Du er i New... - Mandag.
- Jeg ser, hvad jeg kan gøre. - Bestil billetter.
Jeg kan intet love. Jeg gør, hvad jeg kan.
Godt. Farvel.
Jeg tager ud til Versailles med Tourneur. Vil du med?
Jeg tror, jeg vil se Louvre.
Så mødes vi der senere.
Grevinde Olenska venter os kl. 17.30.
- Hvad? - Sagde jeg ikke det til dig?
Annie fik mig til at sværge tre ting, jeg skulle gøre i Paris:
Købe en samling med det seneste nye af Debussy...
gå i Grand Guignol og besøge madame Olenska.
Hun var god ved Annie, da hr. Beaufort sendte hende til Sorbonne.
Var grevinden ikke flink ved hr. Beauforts første kone?
Jeg tror, fru Beaufort sagde, at det var hun.
Jeg ringede i hvert fald til grevinden i morges...
og præsenterede mig som hendes fætter...
- og spurgte om hun ville... - Sagde du, at jeg var her?
Selvfølgelig. Hvorfor ikke?
Hun lyder så sød. Var hun det?
Sød?
Det ved jeg ikke. Hun var anderledes.
Når han havde tænkt på Ellen Olenska...
havde det været på en abstrakt, afslappet måde...
som på en fantasikærlighed fra en bog eller et billede.
Hun var blevet symbolet på alt det, han var gået glip af.
Jeg er kun 57.
Var det så svært for hr. Beaufort, da han ville gifte sig igen?
Var der ingen, der ville acceptere det?
Måske fordi han allerede havde gjort så meget.
Som om der er nogen, der husker det eller interesserer sig for det nu.
Annie Ring og han har en dejlig datter.
Du er meget heldig.
Du mener, vi er meget heldige?
Ja, det er selvfølgelig det, jeg mener.
Når man tænker på, hvordan det gik, og hvor lang tid der er gået...
kan jeg ikke forstå, du kan lade være.
Jeg var imod dit bryllup i begyndelsen, som jeg sagde...
Jeg mener lade være med at se den kvinde, du næsten opgav alt for.
Men du gjorde det ikke.
Gjorde jeg ikke?
Nej.
- Mor sagde, vi var i gode hænder... - Din mor?
Ja. Dagen før hun døde, ville hun tale med mig alene. Kan du huske det?
Hun sagde, vi var i gode hænder med dig...
og altid ville være det...
fordi engang da hun bad dig om det...
havde du opgivet det, du allermest ønskede.
Hun spurgte aldrig.
Hun spurgte mig aldrig.
Lidt senere glædede han sig over Teds åbenmundethed.
Det fik en stor sten til at falde fra hans hjerte...
at høre, at nogen havde gættet det og havde følt med ham.
Og han var dybt rørt over, at denne person var hans kone.
Dørmanden siger, det er på tredje sal.
Det må være den med markisen.
Klokken er næsten 18.00.
Jeg tror bare, jeg vil sidde her lidt.
Kommer du ikke op?
- Vil du slet ikke med op? - Det ved jeg ikke.
Hun vil ikke forstå det.
Gå du bare, Ted. Måske kommerjeg.
Hvad skal jeg sige til hende?
Ved du ikke altid, hvad du skal sige?
Jeg siger, at du er gammeldags...
og at du insisterer på at tage trappen i stedet for at bruge elevatoren.
Bare sig, at jeg er gammeldags.
Det burde være nok. Gå nu.
Gå nu.